Mest lest
Her kan du melde deg på VårtOslo sitt nyhetsbrev.
Vennligst fyllt ut skjemaet på denne siden for å motta gratis nyhetsbrev fra oss.
DEBATT
Hei, mitt navn er Sigrun, jeg er 15 år og bor i Oslo. Dette er min historie.
Jeg skal gå rett på sak. Jeg har alltid hatt litt problemer med mat. Det er mye jeg ikke klarer å få i meg uten at jeg brekker meg, og hvis du ikke kjenner meg, så ser det ut som om jeg bare er kresen.
Jeg skulle ønske jeg kunne dra hvor som helst uten å bekymre meg for hva slags mat jeg må spise. Det er ganske kjipt. Så jeg dro til fastlegen og ble henvist til barne- og ungdomspsykiatrien (BUP). Der var jeg dessverre ikke syk nok til å få hjelp. Jeg har tross alt et fint skjema med normal vekt.
Da ble jeg anbefalt Mental Helse Ungdoms kostveiledning. Et gratis lavterskeltilbud der man ikke trenger henvisning. Jeg satt på venteliste et par måneder, men kom til slutt inn og fikk kjempegode råd og hjelp.
Vi kommer raskt frem til en konklusjon at det kan se ut som at jeg har den selektive spiseforstyrrelsen ARFID.
Etter å ha gått der i fire måneder får jeg beskjed om at kostveiledningen dessverre må legges ned. De får ikke nok støtte til å fortsette et år til.
En av grunnene til dette er at kostveiledningen drives av fagfolk, ikke frivillige. Veldig mange frivillige prosjekter får støtte, som er helt supert!
Men når det kommer til ernæring, er det sjeldent man finner god hjelp som er frivillig, for hvis du ikke har problemer med mat så klarer du ikke forestille deg det med mindre du har studert det. Det er ikke «bare å smake/spise/ta en bit.
En del prosjekter må også utvikle noe nytt for å få pengestøtte. Det holder ikke alltid med at den samme ordningen fungerer like godt som alltid.
På kostveiledningschatten er det inntil 60 samtaler i måneden, fordelt på de fire timene i uken chatten er åpen. Mange har fått hjelp med å komme i kontakt med riktig hjelpetilbud, de som faller mellom to stoler og ikke har noe annet tilbud, har blitt veiledet samme sted som meg.
Mange strever med mat på ulike måter, og mennesker som har psykiske plager har også en fysisk/somatisk helse som vi vet at «glemmes bort» – nesten 60 prosent av for tidlig død ved psykiske lidelser skyldes somatisk sykdom som i stor grad kunne vært forebygget med blant annet livsstilstiltak. Ikke minst ved spiseforstyrrelser.
Hvorfor har vi ikke tilbud for alle her i Oslo? Det syns jeg er skuffende. Kunne man ikke fått hjelp hvis man selv mener at man trenger det?
Heldigvis har Saliba Andreas Korkunc fra Oslo Høyre nå fått jobben som helsebyråd. Det gir meg håp, fordi jeg vet en av Høyres satsinger er helse. Pasienten skal komme foran systemet, bli sett og hørt. Det går heldigvis veldig fint med meg nå, men det går absolutt ikke fint med alle.
Det er altfor mange som ikke blir sett tidlig nok. Så derfor ber jeg deg Korkunc, se oss unge. Lytt til oss. Hjelp oss.